301...302...
303...304...
-Unnskyld. -Kom an!
Å, nei!
-Hvordan gikk det? -Unnskyld!-Det er ingen fare.
-Filler'n. -Hallo, alle sammen.
Snart skal årets smak kåres.
Dette er en forhåndsinnspilt beskjed fra South By Southwest.
Som dere vet er ingenting mer synergidrivende og kult-
-enn firma og musikk i forening. Det var utrolig vellykket...
Det var utrolig... For helvete! Idioter!
Bare åpne døren, for faen.
Møtet mellom vitenskap og mat har alltid inspirert meg.
Det er derfor Star Kreme er verdens største kaffe-og donutfirma.
Hver år slipper vi en ny smak. Fra gresskarboble til grønnte-mokka-donut.
Og i dag presenterer jeg stolt vårt siste smakstillskudd.
Cinnalicious! Zoe Walkers mochaccino med kanelbollesmak.
For en ære. Jeg hadde aldri trodd at det skulle være mulig.
Men etter lange timer i laben og inngående markedsanalyser-
-kan jeg med sikkerhet si at denne er statistisk garantert-
-å bli vår mest populære smak noensinne!
-Ok, gå tilbake til skaperverket. -Takk, herr Gobbs.
Ikke snakk. På musikkfestivalen lærte jeg-
-at dagens ungdom bryr seg om historien bak maten.
Gården grønnkålen vokser, kollektivet som lager deres chiafrøsyltetøy. Skjønner?
Å. Vel, historien bak Cinnalicious-
-er at den ble skapt i en lab, basert på en fokusgruppe.
Akkurat, derfor vil den mislykkes.
Du, jeg vet at det har vært tøft siden Carl forlot deg.
-Han var et geni. -Som tyv.
Etter forrige årets katastrofe med gulrotkake-latten...
Tilbake til arbeidet. -Star Kreme klarer ikke en flopp til.
Slapp av. Cinnalicious når alle målgrupper.
Ikke med frysetørret kaffe. Vi skal bruke ekte bønner fra en ekte gård.
-Naturlig, håndplukket. -Er ikke det dyrere?
Gjennomsøk Medellin etter et firma som tror på produktet sitt.
Noe interessant, noe ekte, noe...
Se meg i øynene. Noe med en historie bak.
Unnskyld, skal du sende meg til Colombia?
Hvis du imponerer meg, så kan du få drive din egen lab.
Nå må jeg dra.
Nei. Nei...
Om jeg bare kunne tatt labfrakken min.
Hvorfor ikke? Pass...
Nå er det min tur, din drittsekk.
Familien har vært i Colombia siden den gamle gode tiden.
Jeg kan love Star Kreme den største mengde til laveste pris.
Takk, men...har dette stedet noen historie? Eller har bønnene det?
Det er ikke bare bønner fra Colombia. Firmaet vårt er som en lastekai.
Vi har bønner fra alle mulige steder. Peru, Brasil, Venezuela...
Peru... Det er store miljøskader i de landene.
Slik kan vi tilfredsstille store firma som Star Kreme. Bra for alle.
-Deres prøver, ifølge anmodning. -Takk.
Hva er dette? Er det mugg?
Jeg kan love deg at bønnene våre smaker akkurat som alle generiske varer.
-Vi brygget en kopp kaffe til deg. -Takk.
Aroma...
Medisinsk.
-Hva er den duften? -Det må være vår herlige kaffe.
Nei, den kommer utenfra. Takk, vi tar kontakt.
-Vent, du har ikke engang smakt. -Trengs ikke.
Jeg kan nesten smake det.
For en berusende duft.
-Vil du få framtiden spådd? -Ja da.
-En gammel tyrkisk tradisjon. -Er vi ikke i Colombia?
Kaffe, min venn, fins overalt.
Bare drikk fra én side av koppen.
Jeg tror jeg må sette meg.
Det er helt utrolig. Det er overnaturlig.
Ønsk noe.
Min egen lab.
Du store.
Du skal dra på en lang reise.
La meg gjette: tilbake til USA?
-Ønsket ditt blir sant. -Om du sier hvor bønnene kommer fra.
-Ok, men det er virkelig en historie. -Perfekt.
Midt inne i jungelen, der kolibrier synger og jaguaren sover...
...ligger et sted. Bare der fins disse verdifulle bønnene.
Mange har prøvd få tak i dette svarte gull, men alle har mislykkes.
-Prater vi fremdeles om kaffe? -Ja, den beste kaffen.
Organisk, helt naturlig,
Rett fra gård til kopp.
"Fra gård til kopp"? Gobbs vil elske det.
Men gården er ille ute. Den har blitt rammet av død-
-ulykke og tapt kjærlighet.
Jeg kan hjelpe dem. Firmaet mitt kan hjelpe.
Fantastisk kaffe og en fantastisk historie, men...hvem, hvor?
"Den dansende geitas kaffeplantasje".
-I hjertet av San Vicente. -San Vicente...
-Der finner du Diego Valdez. -Diego Valdez...
Bussen til San Vicente...
Kom an, Gobbs. Svar da.
Legg igjen en beskjed til Gi Oh Bebe Ess.
Zoe Walker her. Jeg måtte forlenge reisen min en anelse, men...
Selvsagt.
San Vicente?
Ok...
Ok.
Er det noen her? Noen?
Hei du! Unnskyld meg! Snakker du engelsk?
-Jeg hadde glemt hvor tidlig alt stenger. -Det er min første gang her.
Vet du hvor "Den dansende geita" er?
En kaffeplantasje som lager den beste kaffe jeg har smakt.
-Jeg er kaffekjøper fra Star Kreme. -Star Kreme?
-Nettopp. -Du vil ikke like dette, men...
Den ligger der oppe.
Hold opp! Der oppe?
-Men først må du krysse elven. -Elven?
Ikke vær urolig. Ingen pirajaer, for tiden.
Unnskyld, men er broen sikker?
Noenlunde. Kom an.
-Jøss! Den rører på seg. -Det er jo en bro!
Kom an, Zoe...
Ikke vær dum. Ok...
Hva i...?
Hold opp!
-Hei, herr Gobbs. -Hallo, Zoe?
Et øyeblikk, herr Gobbs!
-Hallo, Zoe? -Ja! Ja! Takk.
-Du burde virkelig ikke løpe! -Jeg må ha telefonen min!
Der er den!
-Ok... -Zoe, hallo?
Bli der, bli der...
Pokker også...ok.
Nei, nei...kom hit. Kom hit, nei!
Nei! Nei!
Å, nei! Nei!
Hvorfor er det så varmt? Hvor er du?
Kom an...ja! Ja!
Nei. Hold opp.
Når jeg får min egen lab skal jeg designe vann.
-Vann er alt oppfunnet. -Og når jeg får en egen lab...
...så skal det ha klimaanlegg.
Den dansende geita... Vi er framme! Den dansende geita!
Takk.
Nå skal det kjøpes bønner!
Hallo?
Er det noen her?
Nei, nei, nei!
Ekkelt.
-Herberget ligger i byen. -Hei, jeg kom nettopp.
Ok. Vel, du kan få overnatte-i låven.
Den som sov der sist prøvde å stjele eselet, så ikke prøv.
Tro meg, jeg vil ikke se et esel... Vent nå, jeg er ingen uteligger.
-Jeg kom for å prate med Diego Valdez. -Ja visst.
Og hva er det du vil Diego Valdez?
Unnskyld meg. Jeg pleier ikke å se sånn ut, eller...
Jeg pleier ikke å lukte sånn heller.
Jeg heter Zoe Walker og er kaffeinnkjøper for Star Kreme.
Du? Hvordan kom du hit før meg?
-Jeg dro før du gjorde det. -Jeg tok flyet.
-Du sa at jeg skulle ta en lang reise. -Spådommen sa det.
Hvordan kunne du lokke hit en amerikansk "filisté" til plantasjen min?
Ikke vær uhøflig, Diego.
-Er du Diego Valdez? -Ja.
Og tante lokket sikkert med et eventyr om en magisk plantasje.
Vanligvis hadde jeg trodd at det var noe rart med det.
Men jeg smakte kaffen din.
Og det er ekte vare.
Så derfor kom jeg hit.
Jeg vil heller brenne ned hele plantasjen min-
-enn noensinne å selge til dere!
Nevøen min kan være litt dramatisk.
Herregud, hva har jeg gjort?
Husk: "Ønsket ditt vil bli sant."
Hvor er låven?
Jeg kan tilby deg et rom som er mye bedre enn låven.
Takk for at jeg får sove her.
Jeg ber om unnskyldning for Diego. Han liker ikke forandring.
Men gamle metoder åpner ingen nye dører.
Er det Diego og lillesøsteren hans?
Ja, de er vel ganske like, men det er Olivia. Hun vokste opp på naboplantasjen.
Olivia var Diegos kjæreste, men det var før.
-Jeg beklager. -Det er sånt som skjer.
Jeg vil dele deres kaffe med verden, men Diego virker bestemt.
Kanskje var jeg for påtrengende. Helt klart ikke profesjonell.
I morgen er en ny dag. Du skal få finne deg til rette. Kanskje ta en dusj?
-Veldig gjerne. Takk. -Vær så god.
Star Kreme! Snarere Star Skrot.
Alle de fæle tingene de finner på!
"Hva med en varme pølser-latte? Det lyder deilig."
"Eller en vaffel-macchiato?" Jøss... Hvorfor ikke selge smaksatt leire?
Vær så snill. Den snille jenta kom helt hit for å kjøpe av deg.
-Og så nekter du henne? -"Snille jenta"?
Tia, hvem vet hva slags søppel hun vil skape med bønnene mine?
Det eneste skrotet jeg hører er ordene du sier.
Du skuffer meg, Diego. Du er en utmerket bonde.
Du klager alltid over at folk nå til dags-
-ikke forstår kaffens skjønnhet.
Nå har du sjansen. Vis henne.
Dette er vårt siste år, Diego. Det vet både du og jeg.
Men det trenger ikke være det, om du inngår denne avtalen.
Jenta Zoe er her, og hun kan hjelpe oss.
Hva?
Banker du ikke?
-Skal du sende meg til låven? -Nei.
Jeg tenkte at du kanskje var sulten.
Dette er kyllingsuppe med rotfrukter. Tantes spesialitet.
Vel. Takk.
Og jeg ville også...
...inngå en avtale.
Jeg var ikke i mitt beste humør da du kom.
Jeg kan selge bønner til Star Kreme, men....
De får ikke brukes i noen gale smaker.
-De må selges i naturlig form. -Alle smaker er ikke dårlige.
Om vi bare kjente til vanilje, ville vi ikke visst om sjokolade eller Rocky Road.
-Jeg vil ikke leve i en verden uten... -Hallo!
Min slekt har ikke slitt her i seks generasjoner for å lage Rocky Road.
De gjorde det for å lage kaffe. Rent, uskjemmet kaffe.
Og det er bare slik jeg selger den.
Ok. Vi verdsetter virkelig bønnene dine.
Det hadde vært en ære for Star Kreme å være en del av det. Ingen smaker.
Så det er en ære for Star Kreme?
-Som verdsetter bønnene mine? -Verdsetter, setter pris på, forguder...
-Lastebilene kan komme i morgen. -Avlingen er ikke klar.
-Og å riste bønnene tar tid. -Rolig, det gjør vi selv.
-Ristingen er det aller viktigste! -Å.
Vet du hva? Du kan bevise hvor mye Star Kreme-
-verdsetter, setter pris på og forguder bønnene mine...
...ved å delta i innhøstingen med meg.
Jeg må vite at bønnene mine er i hendene på en som forstår-
-at kaffe ikke bare er en drikk, men en invitasjon til livet.
Du skal jobbe fra daggry til skumring.
-Vanne jorden med svette og blod. -Blod?
Du skal bli forelsket i bønnene mine.
-Ok. Hvor lang tid tar bønnekjærlighet? -Et liv.
Men realistisk sett, et par dager. Så lastebilene deres kan komme-
-når du har lykkes med en perfekt risting.
-Jeg skal tenke på det. -Bra. Tenk på det.
Men om du skal gjøre det, så begynner vi i morgen tidlig, klokken 6.
-Oi... -God morgen.
-Så, har vi en avtale? -Det har vi.
Jeg skal gjøre en perfekt risting, eller dø i forsøket.
-Dette ser herlig godt ut. Takk. -Vær så god.
Jøss...jeg aner banan-
-jordbær og...mango.
Den har tykt fruktkjøtt, men likevel en sorbetlignende konsistens.
-Prater du alltid sånn? -Hva er dette for utsøkt frukt?
Kirimoja. Den heter kirimoja.
Mark Twain kalte den for den beste frukt mennesket kjenner til.
Men jeg tror det er den beste frukten esler kjenner til.
Jeg er Jorge, men alle her kaller meg Catura.
Og dette er Peaberry.
-Hei, jeg heter Zoe. -Unnskyld?
Zombie? Er det et navn? Vi gjør det slik.
Du kaller meg Catura, så kaller jeg deg Pelo Loco.
-Det lyder fint. -Det betyr "galt hår".
Å.
-Han er veldig søt. -Nei, Peaberry er kvinne.
Oi, unnskyld meg. Vil du ha litt kirimoja, Peaberry?
-Sånn. -Hun elsker det.
Flink jente.
Det holder, syns jeg. Spis opp maten.
Først må du stå i jorden og kjenne plantenes energi.
Klar? Bra. Du høster hele denne raden.
Bare de røde bærene. Og i morgen høster du hele raden igjen.
-Hva? Hvorfor det? -De oransje bærene modner i morgen.
Dette er ikke hurtigkaffe. Kvalitet tar tid.
-Ja, sannelig. -Du er jenta jeg traff i byen!
Og du er kaffeinnkjøperen. -Hun overnattet, ser jeg.
Nå blir det livat.
-Ikke kall henne "mula". -Hva gjør du her, Olivia?
Jeg kom nettopp tilbake. Jeg tenkte at vi kunne prate.
vel... Jeg er opptatt.
Jeg er opptatt med min nye arbeider. Vi skulle nettopp begynne å plukke.
Jeg burde gå...og ta en telefon. Dere burde prate.
Du trenger ikke vise meg. Jeg kan nok finne telefonen selv.
-Er du ok? -Hun tror at hun bare kan dukke opp.
-Hva venter hun seg? -For en liten tjukking.
-Det er Jorge. -Hold opp.
-Da har dere kjent hverandre lenge. -Foreldrene mine tok seg av ham.
Og selskapsdyret hans også. Det er Peaberry.
-Oi. Din foreldre virker fantastiske. -Det var de.
Ok, ikke snakk for lenge. Vi har mye jobb å gjøre.
-Hei, Diego? -Ja?
Jeg håper at jeg ikke gjør det komplisert for deg og Olivia.
Det er alt ganske komplisert.
-Vil du ha en moderne telefon? -Det hadde vært toppen.
Mitt rom.
Ja, du vet. Diegos foreldre elsket virkelig kaffe.
-De er visst ikke i live. -Akkurat.
De gikk bort for mange år siden.
Diego og jeg er de eneste som er igjen av familien Valdez.
-Jeg beklager. -Deres minne lever i hjertene våre.
Å, telefonen!
-Oi! -Eller foretrekker du dataen min?
Diego? Diego, kom an. Unngå meg ikke.
Jeg hører ikke fra deg på flere år, og så dukker du bare plutselig opp?
Unnskyld. Det var galt av meg å forsvinne sånn.
Jeg vet ikke hva som skjedde med deg i London-
-men du kan ikke bare komme tilbake og tro at alt skal være som før.
Jeg har gått videre.
Er det henne, kaffeinnkjøperen?
Hun heter Zoe, og hun skal ikke bare hjelpe meg å høste-
-men å få kaffen min ut i verden.
-Herr Gobbs? -Nå? Det heter "marokkansk gutt".
-Årets heteste brunfarge. -Det visste jeg ikke.
Hvor har du vært, kamerat? På Star Kreme må man holde kontakt.
Jeg vet det, unnskyld. Jeg er ute i villmarken.
Jeg har det vi har lett etter: en kjempebra historie.
Plantasjen er naturlig, organisk og legendarisk.
Den produserer kaffe av beste sort fra gård til kopp.
Hva sa du? "Fra gård til kopp"?
Det er strålende! Hvor mye har du sendt?
Jo, de er veldig nøye med at konsumenten skal sette pris på kaffen deres.
-Vi sender når jeg har hjulpet å høste. -Genialt trekk, Zoe.
Zoe, Zoe, du er genial.
Nå kommer ville alle kjøpe Cinnalicious. Det blir vårt Eldorado.
-Angående det, sir... -Bekymrer du deg for laben?
-Hvordan visste du det? -Jeg husker. Fiks Cinnalicious.
Jeg vil ha de bønnene snarest! Over og ut fra Gobbs.
Sir... Sir?
Jøss, dette kommer til å ta en evighet.
Jeg liker virkelig jorden. Jeg setter veldig pris på naturen.
Det sitter i håndleddet. Se.
-Min håndteknikk er legendarisk. -Det kan jeg tenke meg.
Skal jeg lære deg? Det er enkelt. Se her.
Man tar tak i en klynge bønner, vrir...
Så trykker man ned med tommelen, så er det gjort.
-Litt hjelp hadde vært bra. -Her... Prøv på den greinen der.
For en søt liten frosk!
Han liker deg.
Nei!
Hva er det? Den var ikke større enn lilletåen min. Ta det rolig.
Den utsondrer nok gift for å drepe ti mann!
Hvorfor sa du ikke at den var giftig? Jeg kunne ha dødd!
-Jeg...glemte vel det. -Glemte? Du er vanvittig!
Akkurat som du vil ha den.
Hvorfor gjorde du det? -Peaberry, kom!
Peaberry! Nei, nei, nei... Kom hit, Peaberry!
-Jeg beklager, Jorge! -Jeg har mistet min beste venn!
Nå holder det! Du slutter å plukke. -Og du, hvorfor er du engang her?
-Ta av deg kurven. -Hvorfor? Jeg gjør det jeg kan.
Ok, hvis jeg ikke skal plukke, får jeg riste?
Nå skal du lære deg å knuse.
-Kom med meg. -Takk for ingenting.
Er det her du skal drepe meg?
Her skal jeg vise deg vår "despulpadora".
Jeg har dårlig samvittighet for Peaberry. Og hva er det med Olivia?
Esler kommer tilbake. Og når det gjelder Olivia...
Vi har en del problemer. Jeg vil be om unnskyldning for det som skjedde.
Det er ok, Nå gjør vi dette. Hva kalte du den? Noe med Dora?
"Despulpadora". Ok...
Unnskyld meg.
Andre gårder har automatisert dette, med denne kan man være mer kresen.
Man kan se hvilke bønner som er renset, og hvilke som ikke er det.
Se her.
-Og det er bedre trening enn crossfit. -Toppen.
-Jo, når får jeg riste? -Når du er klar.
Vær så god.
Kom an. Jeg burde ha trent mer crossfit.
-Alvorlig? En pilfrosk? -Det var galskap, Olivia.
-Jeg stoler ikke på henne, Diego. -Kom an! Du prøvde å drepe henne!
Slutt å overdrive. Juanita har sikkert en medisin.
Dessuten er det naturlig utvalg.
Jeg mener alvor, Diego. Det er noe i gjære.
Hva er det mellom dere to?
Hvordan kan du, Diego Valdez, selge til et firma som Star Kreme?
Jeg kjenner deg, og vet at du heller brenner ned hele plantasjen!
Vel, kanskje du ikke kjenner meg lenger.
Hvor skal du? Gi meg i det minste skyss.
Så... Hva skjedde med motorsykkelen din?
-Jeg kjører ikke lenger. -Det overrasker meg ikke.
-Hva mener du med det? -Du har aldri likt å ha det moro.
-Og ingenting blir forandret. -Vi prioriterte alltid ulike ting.
-Foreldrene dine har visst en ny port. -Vil du bli med inn?
Foreldrene mine vil gjerne treffe deg.
-Kanskje en annen gang. -Ja da.
Ha det.
Vent.
Det er godt å se deg.
Jeg vet det.
Hele kroppen min verker.
Bein og armer har dovnet bort.
Jeg ønsker at hjertet mitt ikke hadde dovnet bort.
-Det er middag om... -Jeg forstår ikke.
Jeg kommer straks!-Jorge, kom.
Jeg skal bare sette meg her en stund.
Og bare..slappe av.
Diego, ikke mist fokus nå.
Når Olivia er i nærheten kan du ikke tenke klart.
Og hvorfor er du så hard mot Zoe og tvinger henne til å jobbe på gården?
Hun kjenner ikke området og vet ikke hva som er farlig.
Jeg lærer henne å sette pris på kaffe, og beskytter arven vår.
Kanskje jeg ikke trenger å selge til Star Kreme.
Kanskje Olivias gjenkomst har en grunn.
Vær så snill, Diego, tenk etter. Du trenger ikke Olivia på den måten.
Hvordan vet jeg at jeg kan stole på Zoe?
-Olivia kjenner jeg. -Da vet du at du ikke kan stole på henne.
Tror du at foreldrene mine, som viet sine liv til plantasjen-
-ville ville involvert seg med det som egentlig er en hurtigmatkjede?
Jeg tror foreldrene dine ville ønsket at du sto på egne bein.
Middagen er snart klar.
Maten er klar!
Jøss, jeg må trene mer.
Ok...
Sov godt, forsker.
Peaberry! Jeg har en kirimoja!
-Peaberry! Peaberry! -Nei, det er meg.
-Dessverre er det bare jeg. -Du leter også etter henne, antar jeg.
Jo. Jeg skal fortelle deg noe som kanskje lyder sprøtt.
Men selv da jeg var med henne, så savnet jeg henne.
-Jeg beklager virkelig. -Det er ikke din feil.
-Det er Olivia. Hun ødelegger alt. -Hva tenkte jeg? Komme hit og jobbe?
-Jeg var nok bare så... -Desperat?
Motivert. Jeg hadde tenkt å si motivert.
Men jeg var nok desperat.
Jeg sverget at jeg ville ha en egen lab en dag. Jeg ville bevise det.
For hvem da? Deg selv eller noen andre?
Jeg vet ikke hvorfor jeg lar eksen min påvirke meg.
Han er en løgner. Han stjal alt.
Jeg vet hvordan det føles å få hjertet sitt stjålet.
-Nei, han stjal ideen min. -Ah, en ideer!
-Ingen fare, du får flere. -Ok?
I det siste har jeg kjørt meg fast.
Du jobber hardt, og med hjertet. Det gjorde aldri Olivia.
Så kom an, Pelo Loco. Du er smart. Bruk det.
Unnskyld: Zoe.
Hvor er alle sammen?
Hei. Hva er dette?
Nå trenger vi ikke kaste bort tid på å slepe dem ned åsen.
-Ok. -Hva syns du?
-Ikke dårlig. -Har du forresten mer tau?
-Ja visst. -Vis meg.
-Se på dette. -Hva gjør du?
-Vent, så får du se. -Forsiktig. Stigen er gammel.
Bare litt til...
-Godt fanget. -Det var en fornøyelse.
Ok...
Ikke ille, hva? Det drar ikke mer strøm, og bruker din bestefars apparat.
Og...
Det gjør at arbeideren rekker å rydde litt.
Kom an.
Bra. Så vi har plukket, knust og vasket-nå skal vi rake.
Rake? Nei. Når skal jeg få riste?
Etter hvert. Jeg lover.
Jeg trivdes bedre i mordskjulet, med viften.
Noen plantasjer bruker tørkemaskiner.
Men ikke noe er bedre enn Colombias vakre sol. Ikke sant?
-Ok. Nå kan du forsøke. -Takk.
-Ja, begynn å rake. -Ikke rart at du har sånne muskler.
Det er bare rent objektivt at dine biceps er i beste kondisjon.
Ok. Fortsett å rake en stund til.
Vent litt...
Unnskyld meg.
-Det må vel gå fortere? -Hvordan gjør du det?
-Hva da? -Tenker sånn.
Vel, jeg har alltid likt problemløsning og å være kreativ.
Men det er lenge siden jeg hadde en stor ide.
-Hva var din siste store ide? -Jo, jeg...
Jeg oppfant en "glonut", en fargerik donut og croissant.
Ok. Det lyder faktisk riktig godt.
Ja. Alle elsker den.
Vet du hva? Jeg syns at du er klar for risting.
-Endelig. -Ja!
-Så godt og kjølig det er her inne. -Ikke lenge.
-Ok. -Du kan ikke riste alle bønnene på denne.
Nei, vi pleier å bruke maskinen.
Men faren min lærte seg den perfekte ristingen over åpen ild.
Og hans far før ham.
Før han gikk bort pleide vi å stå her, side ved side sammen...
Og så lærte han meg hvordan man rister perfekt.
-Jeg skal gjøre mitt beste. -Godt.
-Bare legg i en fnutt bønner. -En fnutt?
Sammenlignet med en sekk...
...er det omtrent tre skuffer.
Rør bønnene til du hører popping som med popkorn.
-Som også kom fra Colombia. -Hold opp.
Hei, Star Kreme vil kanskje lage en popkorn-cappuccino?
-Hold opp. -Jeg mener alvor.
-Det gjør du slett ikke. -Jo...nei, det er klart jeg ikke gjør.
Ok...
Olivia er visst ikke her i dag.
-Jeg vet ikke... -Du må ha savnet henne.
Vel, fraværet hennes forårsaket en del problemer.
Vi skulle slå sammen våre to gårder.
Ok, fortsett å røre, til bønnene blir brune som jord etter regn.
-Ok? -Som jord etter regn?
Hva betyr det engang? Hvor skal du?
Hente flere bønner til deg.
Mama Tia, så hyggelig å se deg. Hvordan har du det?
-Er Diego hjemme? -Ikke kall meg "Mama Tia".
Du knuste hjertet hans, og så måtte jeg lege ham.
-Jeg er her for å godtgjøre det. -Jeg vet ikke hvor han er.
Så du vet ikke hvor han er...
Har du noe imot at jeg kommer inn?
Ja.
"Samme farge som jord etter regn..."
"Samme farge som jord etter regn."
Ja! Nei... Kanskje?
-Jeg tror... -Ikke helt.
Nei! Nei, jeg hadde det. Den perfekte fargen.
Akkurat rett mengde olje.
Du? Har du kommet for å forgifte meg med små frosker igjen?
-Nei, jeg ville be om unnskyldning. -Å.
-Her. Våtservietter? -Nei takk. Jeg klarer meg.
Jeg har hatt mye moro her. Det pleide å bli veldig varmt.
Trikset er å ta bort panna så fort man hører poppingen.
-Jo, jeg vet det. -Så klart. Du er jo forsker.
-Ja, det er jeg. -Hva er det du jobber med?
Kurerer du kreft, eller tegner du romskip?
Smaker. Jeg skaper smaker.
Takk for at du tar av din dyrebare tid for å lære meg steke bønner...
-Riste. Du rister dem. -Ja, i en stekepanne!
Du skal vite at det er mine bønner du jobber med.
Jaså? Jeg er ganske sikker på at det er Diegos bønner.
Og jeg har jobbet med Diegos bønner hele dagen lang.
-Ops... -Herregud!
-Jeg burde gå. -Hva er galt med deg?
-Kom hjelp meg å slokke! -Du klarer det, du er forsker.
Jeg tror det ikke!
-Hva pokker? -Hun...
Vet du hva? Jeg vil nok ikke vite det.
For du og jeg skal gå ut i kveld og vi skal ha det moro.
-Zoe! Er du klar? -Ja visst. Jeg kommer!
-Zoe? -Ja.
Oi. Ser man det.
-Det var et trappetrinn der. -Jo. Du er kjempefin.
Du ser bra ut. Og fin. Kjempefin.
Klar til å se det virkelige Colombia?
Mine damer og herrer, Kongen av Tejo er tilbake!
Diego! Så godt at du er tilbake. Vi har savnet deg.
Vær så god. Prøv. En Diegoshot.
Nettopp.
-Skål for moro! -Moro.
Smak på aguardienten, så skal jeg fortelle om den siden.
Vær så god.
-Skål. -Er du klar for litt Tejo?
-Som alltid. -Da setter vi i gang.
Kom.
-Hva i all verden? -Kom her.
-Jeg skal vise deg noe. -Ikke glem ølet deres.
-Å ja. -Kan jeg få den?
-Selvsagt. -Takk.
-Skål. -Skål.
Se opp. Hold deg for ørene.
Hva var det? Det var suverent!
-Hva var det? -Prøv det du.
Ok. Gi meg den. Treff metallringen.
-Bare treff... -Ok. Ok...
-Du kjenner meg. Jeg gir meg aldri. -Bra.
Gratulerer til Kongen av Tejo, og hans dronning.
Kom.
-Så moro det der var! -Ikke sant?
-Tok du med henne til vårt sted? -Unnskyld? Vårt sted?
Dette er den eneste baren i byen, Olivia.
-Visste du at hun skulle være her? -Nei.
Selvsagt ikke. Jeg syntes at du jobbet så hardt og fortjente litt moro.
Siden jeg er en morsom kar.
Vil du ha det riktig moro?
-Kom, forsker. Du mot meg. -Morsomt.
Tide Tejo. Sett i gang!
-Er ikke det der farlig? -Er du redd for litt fare?
-Aldri. -Alle sammen! Se nå!
Jaha...
-Ja! -Kom an, baseball. Ikke svikt meg.
-Jeg vinner. -Vær som Kobe.
Vinneren, nesten på walkover, Olivia!
Hvem er nattens dronning?
-Tenk at du kunne danse. -Alle fra Colombia kan danse.
-Ok...jeg lærte det av mamma. -Så søtt.
Ikke glem tradisjonen.
Den blir fin.
Jeg trodde at du ville hate å høste, men du kastet deg inn i det.
Vel. Jeg er glad at du får meg til å gjøre det.
Når man jobber i en lab så glemmer man hvor maten kommer fra.
Men jeg hadde håpt at dette ville hjelpe meg med en ny ide.
-Som din "glonut". -Akkurat.
Jeg var også forlovet, men han stjal ideen min-
-og startet et glonutimperium uten meg.
Jeg har sett deg jobbe, Zoe. Du vil få en ny stor ide.
Jeg har aldri sett en forsker jobbe så hardt med landbruk.
Først ville jeg bare stikke.
Men jeg setter virkelig pris på alt du har vist meg.
Jeg tror at vi skaper god kaffe sammen.
Men ærlig talt, tror du at amerikanere vil sette pris på smaken?
Jo da. De vil like smakene.
Hei, vi stikker. Kom.
Ok, herfra må vi gå til fots. Det er ikke langt.
-Vis veien. -Ja da.
-Det er godt å se deg så avslappet. -Jeg tenkte nettopp det samme om deg.
Vær forsiktig.
Oi. Så vakkert det er.
Jeg vet at du må dra om noen dager og jeg vil ikke komplisere det for deg.
Kom her.
Herregud...
-Herregud! -Sånn kan man også inngå en avtale.
Hva pokker gjør du her, Olivia?
Jeg vant i kveld, så jeg er her for å ta imot premien min.
Jeg burde...nok gå?
Nei. Nei, nei, nei. Er det noen som skal gå, er det henne!
-Ut av min seng umiddelbart! -Diego...vær så snill. Ro deg ned.
Jeg savner deg.
Og nå forstår jeg at vi er mente for hverandre.
I flere år kunne jeg ikke tenke på noe annet enn deg.
Men du var utro og stakk. Nå trenger jeg en jeg kan stole på.
-Jeg tenkte at vi kunne prate. -Ja. "Snakke".
Og så er det sent og veldig mørkt ute.
Du kan kanskje skysse meg hjem.
-Ta det andre gjesteværelset. -Ok.
Greit, da sover jeg her.
-Jeg beklager dette. -Nei, jeg beklager.
Du har ikke gjort noe galt.
Vel... Det begynner å bli sent.
Zoe... Jeg hadde det virkelig moro i kveld.
Jeg også.
Jøss. Hva gjør jeg?
Det føles som om bakrusen min er i bakrus.
Ok...
-Jeg skar opp litt av frukten du liker. -Takk.
Jeg er nok ikke klar til å spise ennå.
-Får jeg bruke dataen din igjen? -Selvsagt.
Der har vi min Kremedronning. -Hva skjer, mine damer?
-Jeg må prate med deg. -Se på dette.
Cinnalicious, en riktig super smak!
Sug i deg en kopp, den er så Hashtag deilig.
-Hashtag deilig? -Den er det. Tenk at ingen har tatt det.
-Bønnene kan ikke brukes til det. -Unnskyld?
Kaffedyrkeren selger bare til oss om vi bruker bønnene uten smakstilsetning.
De er håndplukkede, håndskrellet håndknust og håndristet.
De er perfekte, og han ville ikke se oss ødelegge den kvaliteten.
-Dette er årets smak. -Jo, unnskyld meg, men...
Jeg er enig. Vi kan ikke bruke disse bønnene til Cinnalicious.
Men til noe annet. Jeg kan finne andre bønner i Medellin for Cinnalicious.
Absolutt ikke. Vi slipper den neste uke. Vi gjør alt reklame for bønnene!
Å, nei...hva har jeg gjort?
Hva skjer om jeg ikke får tak i disse bønnene til Cinnalicious?
Da får du sparken.
-Zoe, jeg har noe å si. -Jeg har noe å si.
-Begynn du. -Ok.
Jeg ville nok en gang si unnskyld for det som skjedde i går kveld-
-og si at jeg kommer til å savne deg.
Jeg vet ikke hvordan framtiden ser ut, og vi er langt fra hverandre.
Men hva som enn skjer, er jeg glad jeg har møtt deg.
Jeg håper virkelig at vi kan finne en løsning.
Det håper jeg virkelig også.
Jeg håper virkelig, virkelig det.
Hva var det du ville si til meg?
Jeg skal gjøre en perfekt risting.
Jeg forteller, jeg forteller ikke...
Hva? Perfekt!
"Samme farge som jord etter regn. Samme farge som jord etter regn."
Diego!
Diego! Diego?
Diego?
Jorge? Peaberry? Peaberry! Hjerteknuseren din der.
Jeg vet noen som blir veldig, veldig glad for å se deg.
Catura? Jorge!
Hvor er hun? Peaberry! Lille venn!
Jeg har savnet deg sånn!
Jeg har savnet hoftene dine. Se, bare. Lille venn.
-Hva er dette? -Jeg laget en perfekt risting.
Jaså? La oss se...
-Perfekt. Gratulerer. -Takk.
-Vet du hvem som vil bli stolt? -Diego. Vet du hvor han er?
-Jeg tror... -Takk. Ha det!
-Ha det. -Diego!
Diego!
Diego, jeg...
-Herregud. -Herregud.
Jeg visste at hun var upålitelig.
Så det er dette bønnene mine skal brukes til?
-Hvordan kunne du lyve for meg? -Jeg er så lei for det.
Jeg løy for deg, men jeg hadde tenkt å fortelle deg sannheten.
Du har rett. Å gjøre Cinnalicious på bønnene dine er en fornærmelse.
Men du burde gjøre det likevel. Det ville redde gården.
Jeg kan få dem til å selge bønnene rene, eller så kan du finne en annen kjøper.
Men selv uten det så kan du beholde Den dansende geita.
Du vil ikke at lageret ditt med bønner skal sløses bort.
Sånn er det nå. Å lage Cinnalicious av dem er faktisk bra.
Jeg beklager at du fikk vite det på denne måten.
Jeg hadde tenkt å si det.
Si noe. Vær så snill, Diego, hva som helst.
Jeg trenger ikke Star Kreme for å redde gården.
-Vi skal gifte oss. -Vi har forlovet oss igjen.
Vi skal slå sammen våre to plantasjer, som vi alltid tenkte.
-Diego... -Du burde dra.
Jeg har alt ringt etter en drosje til deg.
-Zoe! -Juanita, jeg er lei for det
Ikke vær det. Vi kommer til å savne deg.
Det er ingen fare.
-Hei, herr Gobbs. -Utrolig at dere har fasttelefon ennå.
Sir...
Jeg fikk ikke avtalen. Jeg er lei for det.
Det er ingen liten greie. Vi måtte utsette lanseringen av Cinnalicious.
Hele vår reklamekampanje måtte legges ned.
Du har sparken. Lever inn adgangskortet.
Diego, Juanita, se... Peaberry nekter å ete.
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke.
Peaberry...hei.
-Så hun eter ikke? -Nei.
Jeg tror at hun er drektig!
-Hva? -Hun er drektig.
-Vakre jente. -Elsklingen min. Hvem har gjort dette?
Kom, så går vi. -Herregud, hun er drektig.
-Æsj, eselet er tilbake. -Hold deg borte!
Det gjør jeg!
Diego, smil litt.
-Jeg er lei for at hun såret deg. -Jeg også.
Nå skal vi bare se mot framtiden.
Vi kan vel besøke mine foreldre og se deres gård?
De blir sikkert glade for å se deg.
Kanskje skaffer jeg katt. Nei.
Jeg er en sånn idiot!
Nei, jeg er ikke en idiot.
Jeg er ikke en idiot! Kirsebærskall, ja!
Liker du det?
Vel, foreldrene dine har forandret mye.
Vi går videre.
Vi bare heller bønnene i tørkeren, så er det klart.
Nå har vi tid til å gjøre andre ting.
-Andre ting? -Ja.
-Hvilke andre ting? -Alt vi vil.
Vi er ikke lenger bundet til stedet.
Perfekt ristet!
Vær så snill, virk...
Ja!
Du har knapt sagt et ord.
-Jeg har tenkt. -Og...?
Jeg syns at vi går for fort fram.
-Hvorfor sier du det? -Vi kan ikke bare fortsette som før.
Klart at vi kan. Vi får det til å fungere.
Designeren du forlot meg for, han dumpet deg.
-Han hadde tilbøyeligheter. -Ok.
Men jeg vil ikke være noens andrevalg.
Uten videre? Bryllupet, da?
-Hva skjer med gården? -Jeg skal selge til Star Kreme.
For Cinnalicious? Du kommer til å ligge søvnløs.
De kan gjøre hva de vil med bønnene. Jeg kan alltid dyrke flere.
Så nå ofrer du familien Valdez' stolthet for penger?
Du kommer aldri til å forstå.
Hold opp...
Jøss... Ja!
Tia, fram med Siri på telefonen, book en flybillett med nettbrettet.
Ikke noe av det du var forståelig.
Som du pleier å si, begår folk feil.
Min feil var å la Zoe dra.
Ok, så...
Den knappen...nei, den andre.
Hvor er Olivia, forresten?
-Lageret brenner! Kom! -Hva?
Bønnene våre!
Faen!
-Jeg er så lei for det, tia. -Herregud.
Nå kan du visst ikke selge til Star Kreme.
-Olivia, hva har du gjort? -Ingenting.
Dette gjør meg veldig trist. Jeg vil hjelpe til så godt jeg kan.
Jeg tror at jeg kan redde gården tross alt.
Husker du hva du ga meg?
Klart jeg husker den. Den kan du gi til din cellekamerat i fengselet!
Ja!
Ok.
-Vakter! -Gi meg fem minutter.
-Du har fått sparken! -Jeg har en ide verd millioner av dollar.
-Flere millioner dollar. -Flere millioner...
Det er ok.
Greit, jeg lytter.
-Smak. -Å nei.
Sist en sparket ansatt ga meg noe å drikke, fikk jeg dysenteri.
Hadde jeg villet forgifte deg, hadde jeg ikke vært her.
Men se.
Greit, la meg smake.
Brusende...
Fruktig, kompleks.
Forfriskende. Den beste eksklusive brus jeg har smakt.
Den er mer enn det, det er en eksklusiv energidrikk.
-Så du har hatt i koffein? -Nei, det er helt naturlig.
Det er laget av kaffebønner. Det er mer koffein i skallet enn bønnen.
Det er 100 % organisk.
Flink. Behold passerkortet, så ordner jeg din nye lab.
Denne oppskriften er nok verdt mye mer enn en ny lab.
Og neste fly til Medellin? Perfekt.
Flybilletten. Det går bare et fly om dagen, så du må rekke det.
Det lander klokken to, og tar av til Medellin tre.
Jeg er stolt av deg, Diego, og det er foreldrene dine også, jeg vet det.
Dra nå. Finn henne.
Passet mitt!
Herlig å være tilbake.
Ok.
-Jeg rakk det ikke. -Hva da?
Hva?
Det er helt utrolig at du er her. Jeg skulle nettopp dra og finne deg.
Skulle du?
Jeg gjorde slutt med Olivia.
-Jeg vil være sammen med deg. -Jeg kom hit for deg.
Jeg fortalte Olivia om følelsene mine for deg. Hun brente ned lageret.
-Herregud... -Jeg skulle selge til Star Kreme.
Jeg ville ikke at du skulle få sparken. Men nå...
-Nå må jeg selge Den dansende geita. -Nei.
Nei. Tenk om jeg kunne...
Hvis jeg betalte dobbelt for neste avling-på forskudd.
Vær så snill, ikke spøk nå.
Jeg mener alvor. Selg bønnene og bærenes skall til oss.
Vi skal lage verdens første eksklusive energidrikk.
Den skal hete "Peaberrys hemmelighet".
-Jeg elsker deg. -Og jeg elsker deg også.
Hør her. Hvis du gjør henne noe, så skal jeg lage pølse av deg.
Jeg vet at det var du.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com